Advokat Skjold Hansen som tagit över bankstyrelsen-
- försöker fortfarande stoppa Mads Skjern genom att finna bevis för-
- att han genom det korrupta kommunalrådet Lund -
-på oärligt vis kom över tomten-
- där Skjerns nya konfektionsfabrik är byggd.
Lund försöker pressa pengar av Mads, men förgäves.
Skjold Hansen försöker pressa kommunalrådet, utan att lyckas.
Bankdirektör Varnaes som försöker bygga upp familjelyckan igen-
- får från sin tidigare älskarinna höra-
- att hon väntar barn och att han måste hjälpa henne ta bort det.
Korsbak får besök av en kringresande teater.
Bland skådespelarna finns Vicki, som var gift med Arnesen-
- den manufakturhandlare som utkonkurrerades av Mads.
När Vickis hund Daisy blir sjuk-
- tar grishandlaren med henne och hunden hem.
Där möter hon Herbert Schmidt. Och senare hämtas hon av sin far.
Røde som är politiskt engagerad har blivit pappa till en pojke.
Mads firar Ellens fina skolresultat genom att ge henne en häst.
Men Katrine köper också en häst till Daniel som klarar skolan sämre.
Mads Skjern och Skjold Hansen får nåt att tänka på-
- när det avslöjas att kommunalrådet har stuckit-
- med kommunens kassa och lämnat sin hjälplösa fru-
- med innehaverskan av chokladaffären.
Ett, två - ihop.
Upp med huvudet. Och ihop.
Stopp! Tack för i kväll.
- En kopp kaffe? - Nej, men tack i alla fall.
Jag går.
- Tack så mycket, fru Violet. - Tack själv.
- Betalar inte fröken Skjold Hansen? - Jag har inga pengar med i dag.
- Skjold Hansen behöver inte pengar. - Men de glömmer ta med dem.
Det varje månad.
Det är alltid bara de rika som ska ha kredit. Så var det i affären med.
- Beklagar, men ni kom för sent. - Kanske en annan gång?
- Nämen, Inger...! - Är ni inte i Haslev?
Min syster tyckte att jag skulle ha semester.
- Ja, det kan vi alla behöva ibland. - Och semestern ska ni ha här?
Känner du värden? Du kom ju där inifrån.
Jag ville helst bo här, men allt var upptaget... - Är det inte Arnold?
- Goddag. Är ni i stan? - Fröken Jørgensen har semester.
- Går ni med hem? - Nej tack, mor.
- Jag måste också... - Nej, du följer med hem på kaffe.
Vi äter alltid nåt gott på betalningsdagen.
- Min väska är hos portieren. - Den hämtar jag, så kan damerna gå.
Man kunde tro att ni hade tagit med er syster så tung som den är.
Jag har ju varit vida omkring. På semestern.
- Är det fortfarande han? - De bygger och brer ut sig överallt.
Vad tycker ni om det där?
- Tänk om alla elever var så duktiga. - Jag önskar det vore så väl.
Hur orkar du höra alla omusikaliska barn?
För 4 kronor i timmen lär man sig att vända dövörat till.
Jag står inte ens ut med att höra mig själv spela.
- Varför spelar ni inte tillsammans? - Som förr i världen.
Ja, nu när far inte har allt övertidsarbete längre.
- Ja? - Ursäkta, men...
- Det var en sak jag ville säga. - Ja, Laura?
- Vi kanske kan få tillbaka Agnes. - Agnes? Har hon inte ett litet barn?
- Och mannen. - Han ska till Spanien.
- Är det inte där det är inbördeskrig? - Han ska ner och slåss med tysken.
Varför måste det ske i Spanien?
Det är tysken som bor hos grishandlaren.
- Varför kan de inte slåss här? - De ska ut i krig tillsammans.
Mot fascisterna.
Så går det när man gifter sig med en bolsjevik.
- Har hon varit här? - Hon har storbölat nere i köket.
Ja, vilka tider.
Fast det är ju tur att det är nån som gör nåt åt det.
Om den lille fick vara i trädgården eller i Agnes gamla rum...
- Om frun nu vill ha tillbaka Agnes. - Det vore en sann lycka.
- Då blir vi av med Doris. - Den suggan!
Vad är det du säger, pojk?
Om ni ursäktar så är det inte för mycket sagt om Doris.
I krig... Det skulle man också uppleva.
Inget är uppenbarligen så galet att det inte har fördelar.
Om du anade hur svårt det är att få tag på en ordentlig husa.
Och min systers butik är en av de mest exklusiva i Haslev.
En liten fin affär. - Hur går det med Arnold?
- Han har fått chefsställning. - Hemskt att det är hos honom.
Allt blir mer och mer fruktansvärt. Inget är som förr.
- Kvinnan jag såg honom med... - Det är min niece Ulla.
- En vacker ung dam. - Duktig. Hon jobbar i nya banken.
- Först jobbade hon i den gamla. - Varför stannade hon inte där?
Det är en lång historia. Ni anar inte vad vi har sett här i Korsbaek.
- Herr Schwann! - Ingen förebrår fröken Jacobsen nåt.
- Fröken Jacobsen? - Det är Ulla.
Om ni inte hade vårdat henne hade hon dött på pensionatet.
Jag blir arg om ni säger mer. Ni som annars är en sån fin man.
Ta för dig, Inger.
Jag får nog försöka ordna ett rum på Järnvägshotellet.
Det är ju bara för en natt och semestern är ju slut i morgon.
Det finns gränser för hur länge min syster kan undvara mig.
- Betyder han inte heller nåt? - Jo, han betyder också nåt.
Vad ska det bli av oss?
Du har adresserna till kamraterna i Köpenhamn.
Man skulle tro att jag lämnade dig för en annan kvinna.
Du lyder partiets minsta vink. Och nu ska du ner och dödas.
Innan du vänder dig om är jag tillbaka igen.
Jo, men... du kan ju inte slåss.
Vad vet du om att skjuta och krypa i lera på magen?
Och kasta bomber. Och gräva hål i marken.
Och krypa runt och leta efter benet som skjutits av.
- Var har du fått allt det ifrån? - Det har jag sett i Uge-revyen.
Det enda du vet om att slåss är när du gav Boldt den där blåtiran.
- Det gjorde jag bra. - Fast det gjorde du för min skull!
Agnes, det här är också för din skull. Och för grabbens.
- Och alla andra människors. - Det är griller som Herbert gett dig.
Vi tänker likadant, men vi sätter inte griller i huvudet på varandra.
Herbert kan inte döda en spindel. Han blir också skjuten.
Ni kommer hem utan armar och ben.
Du förlorar ditt arbete för vilt främmande människor.
Försök förstå att det är för en god sak.
Då kan du åka rullstol, precis som fru Møhge.
Ja, vi kan bli ett stiligt par. Agnes, torka nu dina ögon.
Du låtsas som ingenting tills vi har åkt. Kan du lova mig det?
Annars kan du och grabben inte följa mig till stationen.
Då är det bäst jag brer smörgåsarna.
Här är lite till färjan. Och till ett par dar till.
Se nu till att du inte blir skjuten.
Larsen, nu kan ni köra.
Jag begriper mig inte på dig, tysk. Och du är pacifist?
Det är mycket du inte begriper, Larsen.
Jag kommer tillbaka.
Du ser inte ut att kunna slå ihjäl en fluga.
Han ska ju slå ihjäl svin.
Då hamnar vi ju nästan i samma bransch.
- Kaffe och ostsmörgås. - Så gärna.
Ja, då så... Adjö.
Jag följer med. Jag måste ju ta farväl av Røde.
- Tycker du förresten att det är rätt? - Vilket?
Att locka med Røde som har familj.
Lauritz bestämmer själv. Han kan inte lockas med.
Nu kommer det spädbarn också.
- Vi går in och sätter oss en stund. - Det dröjer länge innan tåget går.
Frun föredrar visst den här druvan.
Jag är tyvärr inte i stånd att ge den lille bröstet.
Håll käften, Boldt.
Varför kan du inte nöja dig med att vara vanlig socialdemokrat?
- Boldt, ge oss en omgång. - Så gärna.
Ja... Ja, för dig är det rätt. Så kan jag också se det.
Jag ska ju tillbaka till seminariet. Jag klarar mig.
Men Agnes... och den lilla pojken - hur blir det med dem?
Det finns en mening med det vi gör.
Ja, för ditt vidkommande. Men för Rødes?
Är det nån mening i att hon ska slita för andra och att han mister jobbet?
Och han kan ju inte dikta.
Vet du när det slog mig? I går.
Jag var på te hos fru Varnaes.
Alla damerna där var glada för att det är inbördeskrig i Spanien-
- för då kan fru Varnaes få tillbaka sin duktiga husa.
Det är det jag inte finner nån mening i.
I det Røde gör nu.
Jag går nu. Sitt kvar och låtsas som Ingenting.
Herbert och jag ska bort till spåret.
Jag måste hem och se vad frun har.
Jag ska nog ta hand om frun medan hon väntar, Lauritz Jensen.
- De har åkt nu. - Frun önskar?
- Ingenting. - Så gärna.
Om ni tillåter det, så vill jag gärna följa er hem.
- Vill ni, fru Arnesen? - Säg Vicki. Vi sitter i samma båt.
Vad söt han är. Vad heter han?
Han heter Aksel. Det ville Lauritz absolut att han skulle heta.
- Hur gick det, Mads? - De fortsätter fråga om det.
- Om min kontakt med Lund. - De frågar väl alla?
- Jag vet vem som ligger bakom det. - Skjold Hansen?
- Han får Lunds fru att prata. - Vad kan hon säga?
En massa förvirrat prat.
Varför gav jag familjen kredit? Visste jag nåt om underskottet?
Fifflade han och jag om tomten till fabriken? Gav jag honom pengar?
- Vill du inte ha nåt att äta? - Jag fick kaffe och smörgås.
Då har du provat det. Att bli utspisad på det offentligas bekostnad.
Jag är inte skyldiga folk nånting. Jag är stans största skattebetalare.
Det är jag som ger folk arbete. Och så ska man finna sig i...
- Du är trött, Mads. - Ja.
Men inte så trött att de knäcker mig. De har inga bevis för nåt som helst.
Du skulle ha aldrig ha beblandat dig med honom.
Är det straffbart att vända sig till stans ämbetsmän?
Du gjorde det väl för att allt ska gå så fort för dig.
- Du säger det som vore det skamligt. - Nej, Mads, men det beror på...
Om det följer hat och avund i kölvattnet så slutar det som nu.
Det här har inte slutat än.
Jag går och lägger mig. Godnatt.
- Vad fint här är. - Ni som är van vid...
Små sjaskiga tredjeklasshotell och ett vindsrum i Köpenhamn.
Det var länge sen jag bodde bättre.
När jag ska läsa ska jag bo på pensionat.
Kasernen ser så fin ut. Överstens lägenhet en trappa upp.
Det är inte lika mysigt som här.
Och ändå har han rest ifrån oss.
Jag tycker också att vi hade det så bra.
I morgon ska jag gå till stationen och säga-
-att de inte ser honom mer.
Då förlorar han sin tjänst.
Jag kommer tillbaka. Det blir kanske inte så farligt.
Då kan vi också visa varandra breven. Inte sant?
- Godkväll, Agnes. - Godkväll och tack.
Lauritz, är det du?
Ja.
Du ser ut som om jag var ett spöke.
Var kommer du ifrån?
Du reste ju med Englands-tåget.
Englands-tåget stannar i Slagelse.
- Stannar du hos oss, Lauritz? - Ja, det ser så ut.
Här har vi smörgåsar till flera dar.
Aldrig i mitt liv har jag haft så många rena par strumpor.
Tog Lund också mutor?
De skriver fortfarande om det här. Vem är det de menar?
- Vår granne Mads Skjern. - Varför skriver de inte det då?
Redaktör Karlsen är mån om Skjerns annonser. Det retar Skjold Hansen.
Han vill så gärna sätta dit Skjern.
Nu ser det ut att lyckas. Han hävdar att han gör det här för bankens skull.
Ja, Laura?
Det är om Agnes. Hon kommer ändå inte. Bolsjeviken ångrade sig.
- Det var väl tur. - Nej, nu trodde vi ju... Vad gör vi?
Det går inte med Doris. Hon tvättar sig inte.
Då måste vi annonsera igen.
Det var bara det jag ville säga. Det om Agnes.
Ja. Tack, Laura.
Hur många husor har vi haft sen Agnes?
Jag klarar inte av det. Det var helt annorlunda på Elisabeths tid.
- Ibland tänker jag på... - På vad?
Att jag är hopplös att vara gift med.
Maude...!
Elisabeth hade rätt. Såna som vi kan ingenting när det kommer till kritan.
Du kan ju måla. Det sa Ernst också. Och han måste ju veta det.
Hur ska jag kunna måla i det här kaoset?
- Vi måste ha en som Elisabeth. - Var skulle vi hitta henne?
En hushållerska som kan ordna allt det här och vara sällskapsdam.
Och då ska du måla. Du blir berömd och kastar glans över familjen.
Hans Christian...
- Var är Røde? - Rødes vägar äro outgrundliga.
Han måste berätta vad det står på vykortet från Herbert.
Han kan ju tala danska.
Han skriver på tyska. - Boldt, kan ni tyska?
Det glömde de lära oss på kommunskolan i Holbaek.
Spanische Grenze... Det är alltså gränsen.
Sen är det det där Dörfer Vad då för nåt?
Jag lovade Katrine att få det översatt.
Kanske kan Ingeborg eller Ellen.
Vi kan annars erbjuda en dam med realexamen.
Fröken Jørgensen, kan ni tyska?
- Ja. - Då kan ni hjälpa ett par herrar här.
- Herr Schwann, ni önskar? - Det gäller brand/stöldförsäkringen.
Och ge mig tre "ospecificerad smörgås" och en lättöl.
Gärna det.
Tre ospecificerade. Herrarna väntar.
- Jag skulle lägga av mig förklädet. - Ni ska ju ut och diska igen sen.
De två herrarna där.
"Jag har via England kommit genom Frankrike till den spanska gränsen."
"I morgon brakar det löst. Många byar är redan förstörda"-
- "och flera städer halvt i ruiner, så de behöver min hjälp."
"Hjärtliga hälsningar Herbert."
Som ni kan. Får vi bjuda på nåt?
Nej tack, jag har viktigt arbete att sköta.
Var det inte...?
Den där damen som kunde tyska, vad gör hon egentligen här?
Ja, henne måste ni ju känna, herr Schwann. Hon diskar.
- Hur länge har hon gjort det? - I knappt en månad.
Och det är den sista.
- Nu vill Erik säga godnatt. - Jag ska ta honom.
- Nu vill Erik säga godnatt. - Godnatt, kamrat.
Din far har uppenbarligen inte tid.
- Det är nåt jag vill fråga dig om. - Och det är...?
Är det sant att du ses med Skjold Hansens dotter?
Iben?
Jo, henne springer jag på ibland. Eller hon springer på mig.
Betyder det att det med fröken Friis är slut?
Det hoppas jag verkligen inte.
Hon gifter sig ju aldrig med dig. Du är till åtlöje. Vi är till åtlöje.
Du har helt fel. Jag är inte till åtlöje.
Hon vill följa med till Fredericia.
Eller vilket annat ställe som helst. Bara vi inte stannar här.
- Lämnar du den sjunkande skutan? - Vad tror du?
Jag vet inte vad jag ska tro. Om nån av er.
Jag hade möjligen lämnat skutan om inte nåt var galet.
- Men nu... - Nu?
Nu stannar jag.
- Går du? - Ja, Jag har ett möte. Hej, Ingeborg.
Vi måste prata.
- Det här går ut över barnen. - Det är inte min avsikt.
Det är inte jag som skriver de där artiklarna.
- Du talar inte med mig. - Du tror ju inte på mig.
Har jag sagt det?
- Men gör du det? - Det är väl inte det som är frågan?
Frågan är om Jag står vid din sida eller Inte.
Och det gör jag. Och det måste du tro på.
Och då måste du också tro på-
-att allt annat är likgiltigt.
Danmarks Radio, Köpenhamn-Kalundborg.
Vi sänder nu direkt från BBC i London-
- hans kungliga höghet prins Edwards tal till folket.
Vi går till London.
Här är Windsor Castle. Hans kungliga höghet prins Edward:
Nu får jag till slut möjlighet att själv säga några ord.
Får några timmar sen-
- utförde jag min sista plikt som landets kung.
Ni vet alla skälet till-
-varför jag abdikerar från tronen.
Men ni måste tro mig när jag säger-
-att jag anser mig oförmögen-
-att axla det tunga ansvaret-
- utan hjälp och stöd från kvinnan som jag älskar.
Ingen
- Herr Schwann sa det. - Det ante mig.
Nu går vi hem till mig.
Jag låter mig inte påverkas av vad som står i tidningarna.
- Det är helt andra faktorer. - Vilka?
Förhållandet mellan dig och mig är omöjligt på grund av min familj...
Och på grund av min.
Kanske för att du förväntar nåt annat av mig än jag kan ge dig.
- Och det säger du efter fem år? - Jag har förändrats på de fem åren.
Jag är inte den ödmjuka mostern som du hittade på Postgaarden.
Vi har bägge två förändrats, men jag vill ha dig som du är nu.
Vi har alltid bara trampat runt i den här stan. Fram och tillbaka.
- Om vi reste bort... - Det kan du inte nu.
Bara semester. Det har vi ju pratat om.
Men då har du aldrig haft tid.
- Då tar jag mig tid. - Nu? Det vet du att du inte kan.
Så fort årsbokslutet är överstökat. Ska vi säga det?
Vart vill du åka? Amerika, Grekland-
- Schweiz, Italien, Frankrike?
Även till Tyskland åker jag för din skull.
- Du ser vad jag gör för dig. - Paris?
D'accord!
Kom.
Nu sätter du dig här. Kom.
- Det var enda jobbet jag kunde få. - Men den dan på Postgaarden?
De sökte en husmor, men platsen var tillsatt.
Din syster Emmy behövde dig ju.
Emmy! Den första tiden gick det. Jag fick inte så mycket för det.
Du skulle veta hur det är att äta nådebröd.
Till sist hatade hon åsynen av mig.
- Hon har en pojkvän. - Ska Emmy gifta sig?
Nej, han är redan gift. Han är en av de stora i missionen där nere.
Så bodde jag i huset och det fick inte pratas, så han ville ha ut mig.
- Det kunde väl inte han bestämma. - Han hjälpte henne starta butiken.
Mor trodde det var Emmy själv. Jag hörde om hur duktig Emmy var.
Hon är inte bättre än Elna som stack med kommunalrådet.
Han betalade väl hennes chokladaffär!
Hon hånade mig och sa att om jag hade spelat mina kort bättre-
- medan tid var hos Albert... Skulle jag ha tagit pengar av Albert?
Nej, du har alltid varit stolt. Det är ingen skam.
Och vad har det gett mig?
Jag är köksa för 55 kr i månaden bland simpla människor.
- Där har jag slutat. - Nej, där har du inte slutat.
Bankdirektör Varnaes söker en bildad dam.
- Vad vet jag om bankarbete? - Till hushållet.
En bildad dam som kan hushålla och vara sällskap.
- Vem säger att de vill ha mig? - Du har alltid gett så fin betjäning.
- Det är fyra år sen. - Ja, men sånt kommer folk ihåg.
Jovisst minns jag fröken Jørgensen. Det var ju då...
Nu köper jag kläder i Köpenhamn. Får jag hälla upp?
Det var jag som skötte huset hemma. Vid sidan av arbetet.
Jag skötte också min systers hus i Haslev. Hon har en fin affär där.
Och nu vill ni hit igen? Tycker inte er syster att ni sviker henne?
Jag är född här i stan, här har jag mina vänner.
Jag har själv haft omåttlig glädje av min egen syster.
Jag minns fröken Friis. Hon handlade ju också på Damernes Magasin.
Och det är faktiskt ersättning för min syster som ni ska bli.
- Alltså om ni tror att... - Jag vill hemskt gärna arbeta här.
- Och det är ett mycket propert hus. - Ja, det sätter jag stort värde på.
Men det kräver tillsyn. Och jag vi“ som sagt göra nåt åt mitt målande.
Lönen är 100 kroner.
Jag ska visa er ert rum. Det är det som min syster hade.
Kom med äggen nu!
- Det där är Laura och det är... - Hon heter Esther.
Esther har varit hos oss i bara en vecka.
Ni får hälsa på fröken Jørgensen som ska övervaka hushållsarbetet.
Då blir allt som på min systers tid.
- Det minns väl Laura? - Ja, det glömmer jag inte så lätt.
Fröken Jørgensen kan börja redan nästa måndag.
Så om Esther gör i ordning min systers rum riktigt ordentligt.
Det kunde frun ha sagt tidigare.
Där sitter du ju högt och fint.
Det var snällt av fru Skjern att jag fick den.
Erik har blivit för gammal för sånt trams. - Inte sant, Erik?
Jag gör kaffe. Akta så Aksel inte trillar. Han är lika vild som far sin.
Har du hört att de har fått ny hushållerska hos Varnaes?
Och hon och Laura är redan som hund och katt.
Det är från Ernst. Han tycker att vi ska komma till Schweiz.
Jørgen och Gitte firar jul där nere.
Borde inte Jørgen se efter Sin haltande praktik?
Hans Christian...!
Julen blir säkert kall här också.
Om herrn och frun tillåter, så har jag en fråga.
Kan det stämma att barnen där borta hänger här?
De dricker te med våra i köket. Laura påstår...
De går i skola och leker tillsammans.
De människorna där borta...!
Så var det redan på min systers tid.
- Fröken Friis hade ju också... - Vad menar ni?
Förlåt, ingenting. Jag går och ser efter Esther.
Nån glädjespridare är hon inte.
Hon är en ensam stackare. Kanske förändras hon.
Bakom ditt vackra yttre slår ett hjärta av guld.
Presentkort till en resa till Paris. Att inlösas senast den 7 januari.
Ni ser ut att ha känsla för det här.
Vill ni lägga det här i en snygg korg med rosor och skicka till...
Adressen står här på kuvertet. Tack ska ni ha.
Jag vill tacka för julklappen.
Fick ni inte julklapp på den andra banken?
Vi fick ett glas vin med direktionen. Men god jul, direktör Skjern.
Tack detsamma. Vi får nog också ett litet glas efter stängningsdags.
- Jag går rakt in. - Iben! Vad vill du?
- Lämna din julklapp. - Min julklapp?
- Jag hoppas du blir glad för den. - Det kan jag inte alls ta emot.
Men om jag avslöjar att det är min fars huvud på ett fat?
Fröken Jacobsen? Ett ögonblick.
Kan ni också ordna en bukett till den här adressen?
Skål, kära fru Violet, och tusen tack för allt gott.
Räckte det?
Bankdirektörens skulle ha gås, men de blir också åtta... med Laura.
- Snällt av dem att ge dig ledigt. - Det blir nog att göra framöver.
Annandag nyår blir det öppet hus. Det är det alltid efter årsbokslutet.
- Det står du för? - Ja. Vem annars?
Herrn är mån om att frun ska skonas. Han avgudar henne.
Åh, herregud...
- Jag går också. Jag lovade Agnete. - I kväll? Denna enda kväll?
- Hon kan vänta till i morgon. - Klockan är halv tio.
- Arnold, det är ju jul. - Just det.
- Sa jag nåt galet? - Det kunde inte ni veta.
Sån makt den flickan har över honom! Den simpla damfrisörskan.
Men varför gick fröken Jacobsen ut i köket?
- Hon har haft det svårt. - Det visste inte fröken Jørgensen.
Herr Schwann, allt är glömt! Och nu har hon fått en bra tjänst.
Jag går ut och ser till henne och gör kaffe.
Vad var det jag inte visste?
Fru Violet vill inte att jag äger det. Men för flickans egen skull.
Det har hänt ett och annat i Korsbaek.
Flickan var först anställd i Varnaes bank och där...
- Gott nytt år, Elisabeth. - Gott nytt är, min vän.
Äntligen ensamma efter en lång, lång jul.
I familjernas sköte.
- Tack för den jättefina julklappen. - Och tack för din.
Den var inte lika fin. Men jag har en nyårspresent, Kristen...
- Jaså? - Vi kan resa bort.
- Ja, vi ska till Paris om en vecka. - Vi kan fara på riktigt. Från stan.
Och leva på vår kärlek i alla våra dar.
Det också.
Du kan få en tjänst som är bättre än den du har. I en större bank.
- Jaså? Var ligger den då? - I Kolding, Diskonto-banken.
- Den tjänsten har jag inte sökt. - Nej.
Men den är din om du vill ha den.
Det är en fin gammal familjebank. Som Korsbaeks bank - en gång.
Min far känner familjen och Hans Christian känner den.
Men familjen känner inte mig.
- Hans Christian har talat med dem. - Varför i all världen det?
- För att hjälpa oss. - Med vad?
Vi kan gifta oss, Kristen.
- Jag trodde... - Vad trodde du, Elisabeth?
Du har alltid talat om att om vi kom ifrån stan, så skulle vi få det bra.
- Och nu kan du få den tjänsten. - Jag vill inte skaffas ur vägen.
Absolut inte av din svåger. Du måste förstå mig, Elisabeth.
Du tillskriver Hans Christian motiv som han inte alls har.
- Vad tror han mig om? - Mycket mer än din bror.
Jag tror mycket mer om min bror än din svåger.
- Jag talar om moral. - Moral?!
Är det så roligt?
Gäller det moral föredrar jag min bror framför din hycklare till svåger!
Är du den enda här i Korsbaek som inte vet... Förutom din syster.
...att vår bank tog över resterna av hans affär med en rätt ung flicka.
- Och varför? - Vad är det du säger?
Hon hade gått igenom en fosterfördrivning-
- orsakad och betald av din moraliska svåger Hans Christian Varnaes!
Jag tror dig inte.
- Fråga honom. - Det är elaka rykten.
Det ligger nåt i dem. Till skillnad från ryktena om min bror!
Förlåt mig.
- Det var den nyårsaftonen... - Det angår ju inte oss, väl?
Det får det inte göra. Nu får du inte bli arg, Elisabeth.
Jag är bara mycket trött. Jag vill hem nu.
- Elisabeth...! - Jag vi“ hem nu.
- Esther, gå igenom rummen igen. - Jag behöver Esther här.
Tänk om fru Varnaes drar ett finger över flygeln. - Hörde ni, Esther?!
- Gå då upp och torka den själv! - Vad säger ni?
Ni kan lita på... att fru Varnaes ska få höra det här! Er näsvishet!
- Nu går jag själv upp och säger det! - Om en timme är det nyårs-visit.
Och ni ska inte störa Esther och mig i vårt arbete!
- Esther och jag säger upp oss! - Så får ni inte säga, Laura.
- Jag finner mig inte i mer. - Vi får stå ut med fröken Jørgensen.
Om herrn och frun gör det så är det er sak, men jag har fått nog.
Gästerna kommer om en timme.
Jag har lagat mat till 500 visiter i det här huset.
Så ingen ska lära mig nåt här.
Nu går jag till banken innan det brakar löst.
- Har det hänt nåt? - Laura säger upp sig igen.
- Och det gör Esther också. - Kan du inte göra nåt?
Inte nu, min vän. Vi har årsbokslut. - Vi talar om det i kväll, inte sant?
- Få ut henne från mitt kök! - Säg åt henne att komma upp hit.
Hälsa och säg att jag är hemskt ledsen att jag inte kan vara hemma.
Ni ska in till frun!
Gott nytt år.
Vad fina ni är.
Gott nytt år, fröken Jørgensen.
- Gott nytt är, mina damer. - Tack detsamma.
Gott nytt år.
Tack.
Det må jag säga... Och vi som trodde att vi kom först.
- Där har vi ju fru Skjold Hansen. - Hon har Iben med sig.
Då vet fru Skjold Hansen var hon har henne. Dottern.
Gott nytt år, allihopa!
Det kommer mer ungdom. Översten har Vicki med sig.
Hon har jullov från seminariet.
Regitze, hjälper du med kopparna?
Det här är fröken Jørgensen, som hjälper oss med hushållet.
- Sätt sig här. Ni känner väl Vicki? - Ja, bland annat från tennisklubben.
Men där har vi ju Vicki.
- Välkommen. - Tack. Gott nytt år.
- Välkommen. - Tack för att jag fick komma.
- Det var ett tag sen. - Hon har haft sitt att se till...
- Goddag och gott nytt år. - Detsamma, överste Hachel.
Ni har blivit dubbelt så stora sen sist.
- Goddag, fru Møhge. - Men det är ju...
- Var är Albert? - Albert är ju död, mor.
Affären går ju bra. Folk ränner in och ut.
- Nu är det bank. - Prat. Det är på andra sidan gatan.
Nu är fröken Jørgensen ju hos oss. - Sitt, Vicki. - Ger ni fru Arnesen?
Jag kallar mig Hachel igen.
- Hur är det, Iben? - Jag fördriver tiden.
Förr eller senare faller Iben till ro.
Mor menar blir gift.
- Det ska man aldrig göra för tidigt. - Äktenskapet rår kvinnan över.
De inbillar oss det. Jag var 20 år när jag gick i fällan, men nu...
- Jag har aldrig haft det så bra. - Bravo.
Fröken Jørgensen? Konsuln behöver visst en cigarr.
- Var är fröken Jørgensen? - På sitt rum.
- Bad ni henne inte komma ner? - Hon vägrade.
- Säg att jag vill tala med henne. - Ja.
Tycker ni inte att ni är skyldig mig en förklaring?
- Folk märkte att ni slog i dörren. - Var det så konstigt?
- Skulle jag höra på den simpla tösen? - Är det en gäst ni åsyftar?
Ni vet likaväl som jag vem jag menar.
Att hon vågar! Sitter där och säger att hon aldrig har haft det så bra.
Hon har inte alltid haft det så lätt.
Lätt? Har ni glömt att hon förstörde Albert?
Hans liv, affären... Mitt liv också.
En liten, ung fru kan inte förstöra nåns liv. Eller en affär.
- Det var herr Arnesens eget fel. - Jag kände Albert innan hon kom.
Min man har känt herr Arnesen lika länge och tyckte mycket om honom.
Men han var oskicklig och kanske inte så lätt att vara gift med.
Det säger er man. Men är de inte lika goda kålsupare?
Vad menar ni? Jag vill inte byta.
Albert har i alla fall inte varit otrogen mot sin fru.
Vi avslutar samtalet här. Jag är mycket trött och jag...
I morgon måste vi ha ett samtal om ert arbete.
Så som ni ser på våra vänner, tror jag inte att...
- Albert var mot fosterfördrivning! - Min systers åsikt delar vi inte.
Efter vad som sägs i stan ser herr Varnaes annorlunda på det.
Vad i all världen menar ni?
- Året är lite bättre än väntat. - Ja, allt ordnar sig, herr Stein.
Vi har fått flera av hantverkarkunderna tillbaka.
- Det är ryktena. - Ja, Skjold Hansen är stenhård.
Hallå?
Ja. Jo, men...
Ett ögonblick. - Det är till er, herr bankdirektör. Hemifrån.
Sitter du här?
Jag trodde att nåt var galet. Att du hade gått och lagt dig.
- Varför skulle jag ha gjort det? - Laura ringde ju.
Men då är allt ju bra.
Jag vill gärna fråga dig om nåt som fröken Jørgensen har berättat.
Inte fröken Jørgensen igen, väl?
Hon sa att du har varit inblandad i fosterfördrivning.
Den kvinnan...! Har hon sagt det till dig?
Ja. Stämmer det?
Nu ber jag dig bara om en sak: att vara ärlig. Är det sant?
Är det det?
Ja.
Med en på banken?
- Sa hon det också? - Hon sa nåt om övertidsarbete.
Du hade ju en del övertidsarbete en gång, Hans Christian.
Ja, det var med en på banken.
Det är över nu. Det tog slut.
Hon är inte kvar där. Det är slut.
Det var då när allt var så förfärligt.
- Den nya banken och... - Och det här hemma?
Det har jag inte sagt. Maude, du kan inte bara sitta där och...
Jag sitter utmärkt. Jag kommer att tänka på vad jag ska göra.
Du tänker väl inte... Du kan inte...
Barnen?
Och vi hånade Elisabeth som stödde läkaren som hamnade i fängelse.
Det var kanske till råga på allt han.
Jag kan inte tala om det. Det var så fruktansvärt.
Ja, det måste det ha varit.
Särskilt för kvinnan.
- Vill du verkligen inte lägga dig? - Vad ska jag göra i sängen?
Låt mig bara sitta ifred.
Jag ringer efter dr Hansen.
Patienten ligger inte till sängs.
- Jag är inte sjuk. - Men jag förstod på er man...
Min fru har haft en obehaglig uppgörelse med fröken Jørgensen.
Det är över nu, så jag vet inte varför dr Hansen...
Ni upplevde henne själv i eftermiddags.
- Var är fröken Jørgensen då? - Jag förmodar att hon är på sitt rum.
Maude, du måste förlåta mig.
- Ge mig tid att tänka. - Du kan inte bara sitta så där.
Nej.
- Jag reser. - Vart?
- Nånstans. - Vi kan ju resa bägge två.
Men ensam? Du kan inte resa ensam. Det har du ju aldrig gjort.
Det är så mycket jag aldrig gjort. Kanske kan jag fråga Elisabeth.
- Vad ska du säga till henne? - Det vet jag inte än.
Hur mycket var det i den här flaskan i morse?
Det är ju mitt hårvatten. Den var nästan full.
- Hon har druckit det! - Åh Gud...
Dr Hansen ringer efter ambulansen.
Ta dig samman nu.
I kväll är det tur att barnen är där borta.
Dr Hansen får göra nåt åt min man också.
- Se er för! - Ursäkta, herr Schwann.
Ja, vi lever farligt, vi som går från dörr till dörr.
Titta här. Konsul Holms stora racka.
Apotekarens dobermann.
På Damernes Magasin la hundarna sig för mina fötter.
Nu har de förvandlats till en flock blodtörstiga varulvar.
- Har ni sett det här? - Fru Godtfred Lund?
Tur att hon bor kvar på adressen.
- Frimärket från Brasilien. - Du milde! Är det ett livstecken?
Jag skulle vilja se hennes min. Synd att jag ska åt andra hållet.
De har stängt av el och gas. Jag har kanske ett stearinljus.
När kom brevet? Vad skriver han?
Att pojkarna och jag ska förlåta honom.
Sen är det papperet om tomten vid järnvägen. Det står nåt på baksidan.
Men i brevet står det att jag ska ge det till er och så ska ni hjälpa oss.
- Och polisen vet inget om det? - Nej. Är det sant att ni hjälper oss?
De tar huset nästa vecka och fogden har hämtat de flesta möblerna.
Pojkarna har tagit arbete i Köpenhamn.
- Vad ska det bli av oss? - Här är 200 kronor till att börja med.
Kära Kristen. Jag reser till Schweiz med Maude ett tag.
Kanske är det bra för oss också. Vi behöver tänka efter.
Din Elisabeth.
Iben? Är det du?
Jag ska säga en sak även om far slår ihjäl mig.
- Alla dina svepskäl... - Det är inget svepskäl nu.
Far har fått papperet som försvann på rådhuset.
- Var har han fått det ifrån? - Kommunalrådets fru fick ett brev.
- Varifrån? - Från Brasilien.
Bakpå har han skrivit att din bror betalade honom för att gömma det.
Det står där. Far satt och viftade med papperet hemma, närmast i extas.
Varför kommer du till mig bakom din fars rygg?
Strunta i far. Dig älskar jag ju.
- Är det...? - En stämning.
Det var ju att vänta efter det Kristen berättade.
- En stämning? - Skjold Hansen å fru Møhges vägnar.
- Mot dig? - Mot Korsbaeks kommun och mig.
Kommunen blir rentvådd under processen. Sen rullar skandalen.
Från och med den 20 januari.
- Vad säger advokaten då? - Det tjänar inget till.
Men du har ju skapat arbetsplatser i stan.
Fabriken och 50 människor. De kan ju inte riva den.
Nej, men de kan tvinga mig från den. Från affären och banken.
Skandalen... De vill bli av med dig!
Men, Mads!
Varför ska jag straffas så här? Har jag inte alltid...
Jag har inte förtjänat det här.
Mads...
Mads, tror du att Vår Herre lägger sig i det här?
- Tror du inte på Gud? - Jo... Jo, det gör jag väl.
Men inte på en som bryr sig om affärer.
Krig. Valutakontoret.
Jag tror på en som bryr sig om nåt som verkligen betyder nåt.
Betyder nåt? Allt vårt slit och åtta års arbete, betyder det ingenting?
Jo, Mads, men inte allra mest.
Vårt namn... Ditt, mitt och barnens.
- Som nu ska dras i smutsen. - Vi kan kalla oss Andersen igen.
Vad betyder då nåt... för dig?
Det betyder nåt...
Det betyder hela världen för mig att se dig i ögonen-
-och få veta att du älskar mig.
- Vad skulle jag göra utan dig? - Ingenting.
Du ska aldrig nånsin göra nåt utan mig.
Det lovar jag dig.
Tänker ni dra in tant Møhge i rätten?
Med rullstol och allt. Det blir hennes bidrag till bankens fortsatta trivsel.
Bara det inte leder till skadeståndsprocesser.
Den här gången har jag bevis!
Från civilrätten blir det åtal sen.
Sa jag inte, konsuln, att vi bara skulle vänta och lura-
- Så fick vi honom?
Ja, goddag.Ja.
Jo. Ja.
- Det är till er. Det är frun. - Vad är det, Musse? Va?
Vad fan, Musse, har huset brunnit?
Vad säger du?
Iben?
Jag vet att ni inte vill bli störd. Advokat Skjold Hansen står där ute.
- Vad vill han mig? - Ska jag visa honom in?
- Ni önskar? - Får jag sätta mig?
Jag kommer för att meddela er att anmälan har tagits tillbaka.
Jag meddelade å stiftelsens vägnar rätten det för en halvtimme sen.
Och varför det?
För att anmälan bygger på skvaller och missförstånd-
- med hänsyn till Omegns-bankens engagemang i Lunds ekonomi.
Det kan ni säga till min bror. Han är direktör för banken.
Jag är tyvärr förhindrad att tala med er bror.
- Varför det? - I-Ian har rest iväg med min dotter.
De har gift sig.
Det förvånade min fru och mig.
Mig också.
Men jag älskar min dotter, även om hon alltid har gjort som hon velat.
Vi älskar ju våra barn.
Just det, ja.
- Herr Skjold Hansen! - Ja?
- Ni lovade att hjälpa mig. - Ni fick ju 200 kronor.
- Huset säljs på exekutiv auktion. - Vad kan jag göra?
Godtfred skrev att när ni fick det papperet så skulle ni hjälpa oss.
Ni ska nog hålla tyst om med vad er man skrev.
Annars kan ni bli stämd för förtal.
Vad ska jag göra?
Om jag var i ert ställe hade jag försvunnit från Korsbaek!
Tusen tack för presenten, mor!
Från Laura och mig också.
- Så ljust här är. - Ja, nu kommer våren.
- Fick du målat nåt? - Det hände saker hela tiden.
Jørgen och Gitte for förra veckan. Sen kom det nya. Du känner Ernst.
Jag kan föreställa mig att det händer saker.
- Vad har hänt här då? - Inget särskilt. Allt är som förr.
- Det låter inte bra. - Iben har blivit gift.
- Iben? Med tysken? - Nej, det är...
Med Daniels och Ellens farbror. Den andra bankdirektören.
Varför kan du aldrig hålla mun, Regitze?
Ulrik, gå ut och hämta Regitze. Det finns inget att vara ledsen för.
- Jag trodde du hade gått till banken. - Nej, jag körde bara Elisabeth hem.
- Så lugnt hon tog det. - Med Elisabeth vet man aldrig.
Nu har det i alla fall blivit slut på det.
Det hade väl hänt förr eller senare.
- Och du själv? - Jag har haft det härligt.
Ernst är rena kuren. Man kan inte vara sjuk när han är i närheten.
- Ändå kom du hem? - Ja.
Tack, Maude. Det var tappert av dig.
Tappert? Det var snarare för att jag saknade mod att stanna hemifrån.
Så blir man nog av att bo för länge i Korsbaek. Man vågar inte riktigt.
- Men nåt har jag lärt mig. - Av Ernst Nyborg?
Ja, men av dig också.
Jag måste packa upp.
Maude, vänta. Det är nåt som jag hela tiden har velat fråga dig.
Om vad?
Om du har förlåtit mig.
Ja. Och vi talar aldrig mer om det.
Och allt kan bli som förr?
Mycket kunde nog bli helt annorlunda - om vi vågar.
Jag hörde att ni hade kommit hem. Jag tog med medicinlådan.
Text: Thomas Jansson Prima Vista
Ansvarig utgivare: Anders Melin